Hej.
Det är nu du ska säga: "Förlåt mig, fader, för jag har syndat. "
Ja.
Hur länge sen var det du biktade dig?
Jag har faktiskt aldrig biktat mig förut.
Har du aldrig fått syndernas förlåtelse?
Nej, vad jag vet har jag aldrig blivit förlåten.
Jo kanske, någon gång av en händelse.
Helt ärligt har jag inte varit i en av dessa eller en kyrka-
- men på en begravning... Förlåt mig.
Jag vet inte vem jag annars ska tala med.
Du är vicesheriffen från Oswalt-fallet.
Jag jobbar inte längre som det.
- Men du är han, eller hur? - Ja.
Om jag berättar nåt för dig så stannar det väl mellan oss, va?
Ja, men berätta inte nåt som jag inte bör höra.
- Om du förstår vad jag menar. - Okej.
Tror du på ondskan? Det gör du förstås.
Menar du om jag tror på det övernaturliga?
Spöken och demoner och Djävulen själv?
Nåt i den stilen.
Handlar detta om din vän, ditt fall?
- Vad hittade du? - Vet inte. Jag kan inte förklara det.
Det är nåt...
...från en annan värld.
Och du vill veta hur du kan stoppa det?
Vad vill du att jag ska säga?
Att du ska bära ett kors och vigvatten och ropa:
"Vik undan i Kristi namn"?
- Skulle det fungera? - Nej.
- Nej, det är klart. - Vill du ha mitt professionella råd?
Man kan inte stoppa ondskan, bara skydda sig emot den.
Tror jag på att sådant finns? Ja.
Och jag tror att det finns för att locka män som du in i det.
Håll dig borta från det, vad det än är.
Det som hände i Oswalts hus, kommer hända igen.
Frågan är när och var.
Jag fick dig.
Du lät ju inte. Jag dödade dig.
- Du är träffad. - Jag fick dig. Jag dödade dig.
- Du lät ju inte. - Killar!
Har ni tagit dem ur förpackningarna?
- Nej, de låg så i en låda. - Lägg tillbaka dem.
Välj de flingor ni vill ha.
Kom nu!
- De här är mycket godare. - Ja, men de här är nyttiga.
Man ska ta dem med socker. Det är poängen med flingor.
- Nej, ett paket var. - Men alla ser så goda ut.
- Får vi inte välja två var? - Nej.
Håll er nära mig.
Vad är det, mamma?
Vad ska ni göra, när mamma säger kåIrot?
- Då ska vi springa. - Och ni ska hålla ihop.
KåIrot. KåIrot!
Hallå!
Ta det lugnt! Sakta ner. Vad händer?
- Han där tafsade på mina pojkar. - Stanna, ta ett steg tillbaka.
- Ta ett steg tillbaka. - Vad sa hon till dig?
- Säkerhetsbältena på? - Ja.
Ja, det är hon.
- Försten in! - Va?
Dylan? Är du okej?
Vad är det?
Jag har lite jobb att avsluta. Kan du och din bror laga middag?
Okej.
Du klarade det bra i dag.
Hej. Jag ringer angående Jacobs-huset.
Jag tittar på beskrivningen. Är det fortfarande till salu?
Det är det. Vad bra.
Mina klienter kommer bli mycket mycket glada.
Ja, de känner till händelsen.
De undrar bara om någon har bott i huset sen dess?
Ingen?
Har det stått tomt så länge?
Okej. Nej, jag meddelar dem. Tack ska du ha.
OSWALT-MORDHUS BRINNER NER MISSTÄNKT MORDBRAND
- Mamma! - Ja, gubben.
- Middag... - Okej, jag kommer strax.
Dyl?
Är du okej? Vad är det?
Inget.
Dylan, det är bara en gammal byggnad.
Det vet jag.
Hur länge ska vi vara härute?
Inte så länge. Det lovar jag.
- Jag är orolig för Dylan. - Varför det?
Han är förändrad här.
Han kommer klara av det hela.
Det kommer han göra. Men han behöver lite hjälp från sin bror.
Tror du att du kan hjälpa till?
Bra.
För jag klarar det inte ensam.
Jag behöver mina pojkar.
Sov gott.
- Hej, Milo. - Hej, Dylan.
- Vad gör du här? - Jag vill visa dig en sak.
Jag ska sova nu.
Din mamma börjar jobba nu. Hon kommer vara därute flera timmar.
- Tänk om hon kommer tillbaka? - Det gör hon inte.
- Hur vet du det? - Jag vet det bara.
Litar du på mig?
- Vad finns därnere? - Det får du se.
Det är därborta.
Kom.
Ska jag öppna den?
- Vad är det på dem? - Bara ett sätt att få reda på det.
- Hur visste du att den stod här? - Det var här jag lämnade den.
- Hej, Ted. Vad gör du här? - Milo sa jag skulle visa dig en sak.
Den här är min.
FISKETUR
Vi borde inte titta på det här. Stäng av, Milo. Vi går härifrån.
Vad fan?
Mamma!
- Hallå! - Ett ögonblick!
- Det är privat egendom. - Jag hörde att huset är till salu.
Det ger dig inte rätt att inkräkta.
- Vad gör du här? - Jag är privatdetektiv.
Din jävel...
Hur fan hittade du mig?
- Var det din partner i affären? - Nej, jag jobbar ensam.
Nu ska du höra på mig. Du får inte ta dem!
Han får inte ta dem! Förstått?
- Strunt samma vilka hans vänner är! - Okej.
Bra! Okej!
Du ser ut att vara en förnuftig man.
- Är du det? - Ja, det är jag väl.
Vad krävs det?
Alltså, hur mycket betalar han dig?
Jag har inte mycket, men du får allt för att du inte ska ha sett oss.
Så bara säg vad det kostar.
- Kaffe. - Va?
En kopp kaffe.
Det var en riktigt lång resa och ett stort missförstånd tydligen.
Har du nånsin hört om en som heter Ellison Oswalt?
Vem har inte gjort det? Det var hemskt.
Herr Oswalt var min vän. Jag hjälpte honom med hans bok.
Är du här på grund av det som hände i kyrkan?
- Ja. - Tror du att det har ett samband?
Nej. Brotten har många likheter.
Men jag undersöker gamla olösta fall som verkar lika.
- Hur kan det ligga pengar i det? - Det gör det inte.
Men lyckligtvis finns det alltid nån som behöver en privatdetektiv-
- för att kolla sin partner och sånt, och när jag inte gör det...
- Så gör du det här? - Ja.
Har du sett något på dina ägor som ser ut såhär?
Nej.
Ni borde inte vara här. Jag fick veta att huset stod tomt.
Min vän Jillians pappa äger marken och när det skar sig med min man-
- lät hon oss bo här, men hon sa att det aldrig kommer nån hit.
Så du har vårdnaden om pojkarna?
Ja, det har jag, men det är bara tillfälligt.
Du är välkommen att stanna ett tag och se dig omkring.
Nej, klockan börjar bli mycket.
Du vill väl inte krypa runt på en mordplats i mörkret?
- Nej, det vill jag inte, frun. - Jag heter Courtney.
Okej, Courtney. Har du nåt emot att jag kommer tillbaka i morgon?
- Nej, men på ett villkor. - Vad som helst.
Ingen får veta att vi är här. Ingen alls.
- Jag har ingen att berätta det för. - Bra.
Helvete. Helvete!
Killar, läggdags. Gå och borsta tänderna.
- Bara till nästa reklam? - Nej, nu.
- Mamma. - Kom igen.
Jag tycker inte om att ni tittar på sånt, innan ni lägger er.
- Det är inte på riktigt, mamma. - Det ger er ändå mardrömmar.
Borsta tänderna nu.
- Vad ville den där mannen idag? - Var han en av pappas vänner?
Nej, han letade bara efter nåt.
- Kom han för det som hände i kyrkan? - Vad menar du?
Vi vet det där med kyrkan, mamma. Vi är inte dumma.
Vem har berättat för er om det som hände i kyrkan?
- Vi har bara hört om det. - Ja, alla vet det.
Jag vill inte att ni tänker på det.
Dylan, är det därför du är rädd för kyrkan?
Det ska du inte oroa dig för. Inget i kyrkan kan göra dig illa.
Sluta, bägge två.
Seså. Borsta nu tänderna.
Vad hände i kyrkan?
LANTBRUKSMAGNATEN GIFTER SIG MED COURTNEY WHEELER
FAMILJ MÖRDAD I WESTMINSTERKYRKAN
Va?
- Kom, vi går och ser en till. - Nej, jag vill inte se fler.
Hej, Emma.
- Drömmer du om det? - Vi drömde alla om det.
Filmerna får drömmarna att försvinna.
När du har sett allihop, kommer du aldrig mer ha mardrömmar.
- Är det sant? - Jag lovar och svär.
JULAFTONSMORGON
Vi tittar på en till.
Nej, jag vill inte se fler filmer.
Det måste du göra. Du har inte sett de bästa än.
Du drömmer inga fler mardrömmar inatt eller imorgon, om du ser en till.
Godnatt, Milo.
- Du är inte så speciell. - Va?
Jag ser dem också. Du är inte så speciell.
Ska du inte säga nåt?
- Svara, din mes! - Zachary Collins, vad var det du sa?
- Ingenting. - Kom inte med "ingenting".
Minns ni vad jag sa?
Tala endast när vi blir tilltalade, och berätta för dig vad han frågar.
Här är den.
Mordplatsen.
- Vet du hur de dödades? - Ja, dessvärre.
Berätta.
Tro mig, det vill du inte veta.
Jag ser mig omkring och jämför med foton från mordplatsen.
Det är helt okej. Kom in i huset, om du har några frågor.
Det ska jag göra. Tack.
Okej.
Det måste vara ett skämt.
Herregud!
Kom igen.
Hallå?
- Vicesheriffen? - Jag jobbar inte som det längre.
- Det är så sant. Förlåt. - Vem talar jag med?
Dr Stomberg. Vi pratade för ett par månader sen.
- Är du typ den nye professor Jonas? - Nej, för fan. Jonas är försvunnen.
- Sökningarna har precis avblåsts. - Vad hände med honom?
- Du måste komma fortast möjligt. - Jag är lite upptagen just nu.
Jonas lämnade... Han lämnade kvar nåt.
Nåt otroligt.
- Det kan vara gåtans lösning. - Berätta.
Nej, den risken kan jag inte ta. Inte i telefonen.
- Okej, jag kommer i morgon. - Okej, perfekt. Tack.
Hej.
Dylan, va?
Tycker du om att bo här?
Det hade varit bättre att inte veta att så många mördats här.
Hur tacklar du det?
Jag fattar. Jag skulle också vara rädd.
Jag skulle drömma mardrömmar på ett sånt här ställe.
Drömmer du mardrömmar?
Ja. Jag drömmer också otäcka drömmar då och då.
Om döda människor?
En vän.
Vad gör du för att få stopp på drömmarna.
När jag är vaken försöker jag hjälpa folk.
Att få den verkliga världen att påminna lite mindre om drömmarna.
Säg till om drömmarna börjar kännas lite för verkliga.
Jag är rätt bra på att hantera mardrömmar.
Åh nej.
- Du har klippt håret. - Ditt svin.
- Vad fan betyder detta? - Jag sa ju att jag skulle hämta dem.
Skitsnack. Du har inget domstols- beslut. Du kan inte göra detta.
- Det krävs ett domstolsbeslut. - In i huset, pojkar!
- Nej! Ni kan inte göra detta! - Visa oss domstolsbeslutet.
- Stig åt sidan. Nu! - Vem är ansvarig här?
- Det är jag, din skit. - Okej, poliskonstapel Shermer.
- Var är sheriffen? - Vi är delstatspoliser utan sheriff.
Jag vet. Jag kan läsa på bilen. Jag vet att ni är delstatspoliser.
Jag vet också att vårdnadsfrågor hör till sheriffens ansvarsområde.
Det enda skälet till varför sheriffen inte är här idag-
- är för att han inte vet om detta, eller inte vill veta det.
Vill du ringa honom? Jag gör det. Jag fattar. Bry dig inte.
Lägg undan telefonen, eller så åker du in bak i bilen.
- Säger du att du tänker gripa mig? - På direkten.
Då bör jag nog informera om-
- att jag för några år sen greps för ett allvarligt brott.
Det slogs upp stort i tidningarna. Alla anklagelser avskrevs.
Men om jag grips igen, skulle det vara en stor nyhet.
Och om pressen fick veta det, skulle jag inte vilja vara den polis-
- som försökte få bortförande av barn att se ut som en vårdnadsfråga.
Med deltatspolisens bilar och allt.
Det skulle bli den värsta dagen i den snubbens liv.
- Vi åker. - Gary.
- Jag åker inte utan mina pojkar. - Den jäveln har rätt.
Vi har inte rätt att vara här. Han avslöjade vår bluff.
Jag vill inte förlora jobbet. Jag har också barn.
Det här är inte över än, Cour.
Tack. Tack så jättemycket för det du gjorde.
Det var så lite.
- Vi måste bort härifrån. - Va? Nej!
- Nej, ni kan inte resa härifrån. - Varför inte?
Har han besöksförbud?
Nej, han hade många karaktärsvittnen. Jag hade tur som fick vårdnaden.
Du måste stanna, för poliserna kan vittna om att de såg dig här i dag-
- och ger du dig av direkt, kan han få det till att du ville fly.
- Och han kan få pojkarna. - Ja, det kan han.
Men du såg honom. Han kommer tillbaka.
Kan du stanna?
Kanske bara på middag?
Självklart.
Ursäkta, jag...
De är vana vid att... Clint åt alltid först.
Jag är inte Clint, så ät på bara.
Har du varit polis eller nåt sånt?
- Nej, vicesheriff. - Så du har sett lik och sånt?
- Zachary. - Vadå? Snutar ser lik.
- Det är okej. - Ja, fler än jag hade velat.
- Har du... - Har du gripit många skurkar?
Inte skurkar. Bara människor som hade en dålig dag.
Men du är ingen snut längre? Varför inte?
Jag blev trött på att se folk som hade dåliga dagar.
Jag tror du är bra på att hantera folk som har dåliga dagar.
Tack.
Det var den sista. Får jag...
- Torka du klart. - Nej, det är bra så.
- Tack för middan. - Du behöver inte gå.
Jag ska köra långt i morgon, och det är mörkt.
- Skrämmer detta ställe dig så mycket? - Nej, det är inte det.
- Ja, det gör det verkligen. - Jag kan bädda på soffan.
- Nej tack. - Snälla, stanna.
Vad fan gör jag här?
Herregud!
Du kan inte sova, va?
Nej.
- Röker du? - Nej, inte riktigt.
Det är en hemlig cigarett för jag röker i hemlighet.
Du får inte säga nåt till pojkarna. De vet inte om det.
Okej. Och jag vet inte när jag skulle göra det. Jag är inte deras pappa.
- Det lät skumt. - Det lät skumt.
Säg inte det. Jag tänkte: "Om du ändå vore det. "
Var det där du sa förut sant? Att du suttit anhållen?
- Ja, det är sant. - Men du hade inte gjort det, va?
Nej, nej, det var inte nåt sånt.
Författaren jag berättade om, Ellison Oswalt, var en vän till mig.
Jag gav honom upplysningar fastän min chef förbjudit mig att göra det.
Eftersom jag var den siste han talade med, den ende som hälsade på honom-
- blev jag genast misstänkt.
- Jag blev rentvådd, men... - Din chef blev arg på dig.
Ja, så han sparkade mig samma dag jag blev rentvådd.
- Du saknar det, va? - De flesta dagarna.
Ja, det gör jag.
- Får jag fråga dig en sak? - Ja, fråga på bara.
- Var det Dylan? - Vad menar du?
Som han slog?
Hur kunde du veta det?
Han påminner mig om mig själv.
Clint slog honom mycket illa.
Han hamnade på intensiven.
Men den där polisen skulle aldrig ingripa.
- Så du for iväg? - Ja.
- Vad har du för plan? - Att komma härifrån.
- Vet du vart du ska åka? - Så långt bort som möjligt.
- Vad tänker du göra? - Skaffa ett jobb.
- Nåt med möbler? - Ja.
- Jag såg dem i kyrkan. De är fina. - Tack.
Jag restaurerar antika möbler.
Det är nästan nåt magiskt med att förvandla nåt utslitet-
- till nåt som blir vackert igen-
- som är polerat och värt besväret.
Nåt som kommer att bestå långt efter det att man själv är borta.
Liksom barn.
Ja, liksom barn.
- Kom nu. - Jag vill inte.
- Jag ska sova. - Dröm vackra drömmar.
Den här är min.
KÖKSRENOVERING
Sätt på den.
Jag vet att du är där.
Varför måste du välja honom?
För du är inte tillräckligt bra för att vara en av oss.
Du är inte klok nog för att göra det han kan göra.
Jag är bättre än han. Och klokare.
Om du var det, skulle vi ha valt dig. Skvallrar du för någon om detta-
- kommer han ta dig först och döda din familj.
Vem? Dylan?
Vem, då?
Jag kan... Lyssna nu.
- Jag skulle gärna vilja... - Okej.
Jag måste lägga mig. Jag måste sova.
Det är så länge sen jag känt mig trygg.
- Förlåt. - Nej, säg inte förlåt.
- Jag går och lägger mig. - Ja, gör det.
Jag ska köra långt... Jag ska köra långt i morgon.
- Okej. Klarar du dig? - Ja, klarar du dig?
- Ja. - Okej.
- Godnatt, Courtney. - Godnatt.
- Hej. - Hej.
- Här får du till bilresan. - Det hade du inte behövt. Tack.
- Men du måste lämna igen den. - Jag lovar. Jag är tillbaka i morgon.
Men vad du än gör, lämna inte huset.
- Lita på mig. - Okej.
- Jag lämnade mitt nummer därinne. - Jag såg det. Här är mitt.
Ring, när du har kommit fram, eller om det är nåt.
Okej. Du också.
- Okej. - Vi ses.
Du också? Du också...
Herregud.
Ursäkta. Tack. Kom in.
- Jag är inte helt säker... - Mår du bra?
Ja, bara lite för mycket kaffe.
Vill du slå dig ner?
Toppen. Här...
Jag uppskattar att du tog dig hit.
- Du hjälper ju mig. - Ja...
- Vill du ha en drink? - Nej tack.
Jag tar en. SkåI.
Vad handlar det här om?
Okej.
- Har du nånsin sett en sån här? - Ja, det är en amatörradio.
Toppen. Då har du hört om de norska radioanropen.
- Nej. - Okej.
För flera år sen, på 70-talet, stötte flera amatörradioentusiaster-
- på en underlig sändning.
En natt, från ingenstans, på en sällan använd frekvens...
...började ett barnpiano klinka.
Och under flera år hördes det av och till.
Det blev rena legenden-
- tills någon en dag i slutet av 90-talet...
...äntligen lyckades spela in det.
Fem, nio, nio.
Fem, noll, noll.
Ett, noll, sju.
Fem, ett, nio.
Stopp.
- Vad var det för siffror? - Koordinater.
- För vadå? - Ett hus.
En bondgård mitt i Norge-
- där en hel familj mördades... 1973.
Säg mig, i det mordet...
- Fanns det... - Ett försvunnet barn?
Bughuul...
- Finns det fler såna sändningar? - Minst tre liknande.
Denna radio skickades hit med Jonas saker, tillsammans med denna karta.
Jonas upptäckte mönstret.
De mördas först när de lämnar huset där Bughuul hittade dem.
Det är så jag har stoppat det. Jag har bränt ned husen.
- Så familjen Oswalts hus var...? - Ja.
Jonas upptäckte mer än bara mönstret.
Han insåg också att pianot hade en speciell betydelse.
Det finns fragment, referenser, till Bughuul, spöket-
- i alla kulturer genom århundraden.
En del kulturer trodde, att det levde i en annan värld-
- som bara kunde nås via ritualer eller offer.
Andra trodde att det livnärde sig på förvrängd oskuldsfullhet.
Men oavsett vad, så är tre saker alltid desamma.
En mördad familj. Försvunna barn.
Och nån slags ikonologisk totem eller tematisk offergåva.
Det är bilder, litteratur, musik.
Så morden fångas upp via konst?
Det är estetisk iakttagelse av våId.
Men den lilla flickan vid pianot, vad exakt säger hon?
Det är norska. Hon säger: "Tyst. "
"Bughuul kan inte höra mig, när du skriker, mamma. "
Det är barnen.
Han tar barnen.
- Det är barnen. - Han tar barnen.
- Du borde förstöra den där... snarast. - Ja, det borde jag göra.
Och hör här, det finns ett problem till. Jag har hittat ännu ett hus.
Bränn ner det, då. Bryt kedjan.
Kan inte! Det är inte så enkelt. En familj bor redan där.
En mor och hennes två söner.
Herregud! Hallå!
- Säg det! - Sluta!
Säg att jag är bättre än du! Säg det!
Säg det! Säg det!
Okej, okej. Du är bättre än jag!
Säg att du är en nolla, att du är svag. Säg att de begick ett misstag.
Jag hatar er. Jag hatar er allihop.
Jag kommer berätta för mamma! Hör ni det?
- Det där har du inte förtjänat. - Du borde göra nåt åt honom.
- Och din pappa. - Och din mamma.
Min mamma har inte gjort nåt.
Exakt.
- Zachary, vad tänkte du på? - Ja men, mamma!
Ge mig ett gott skäl till varför det var okej att slå din bror.
- Strunt samma. Jag säger ju förlåt. - Okej, säg det till din bror.
Fan för dig, Dylan!
Och fan för dig!
Fitta!
Tänker du slå mig nu som pappa gjorde?
Gå till ditt rum-
- och kom inte ut därifrån förrän jag säger till.
- Jag gjorde ingenting, mamma. - Det vet jag, gubben.
- Jag är bara svag. - Du är inte svag.
Säg aldrig så om dig själv. Du är stark.
- Du är som jag. Zachary är bara... - Som pappa?
- Det menade jag inte. - Men det är sant och det vet du.
Jag kommer aldrig låta någon skada dig.
Du lät honom göra det... och pappa.
Du kommer gilla den här.
Det är min favoritfilm.
Nej, jag vill inte se den. Inte i kväll.
Det måste vara i kväll. Om vi inte gör det i kväll, så...
- Så vadå? - Så blir han jättearg på oss.
- Du vill inte göra honom arg. - Snälla, gör det inte.
Den är min. Jag gjorde den.
GUDSTJÄNSTEN
Det här är den sista.
Nej. Inte fler.
Bara en till.
- Nej! - Jo!
Gå ner, Dylan.
Sista chansen att få se den sista filmen, Dylan.
Nej, Milo.
Jag vill inte se fler filmer. Jag vill inte vara som ni.
Det är lugnt. De var hur som helst inte menade för dig.
Va?
Du gjorde det som vi måste få dig att göra.
Zach. Zach.
Zach. Zach!
Zach!
Gå och lägg dig, Dylan.
Om du berättar för nån, dödar vi dig och hela din familj-
- och tittar på filmen om och om och om igen.
- Vad ska det här föreställa? - En extra domstolsförhandling igår.
Synd att du inte var där.
"Domare T. Simmons. " Tory Simmons söner jobbar för dig.
Det skulle vara svårt att hitta någon här, vars familj inte jobbar för mig.
Det här är inte i sin ordning. Det är inte lagligt.
Vill du fråga sheriffen?
Låt inte barnen se dig i handfängsel.
- Du tar inte mina pojkar. - Våra pojkar.
Jag tar dem bara dit de hör hemma. Du är också välkommen.
Dra åt helvete!
Antingen stannar du här utan dem-
- och kämpar för att få vårdnaden, tills dina pengar tar slut-
- eller så kan du följa med mig hem-
- och vara med dem hela tiden och göra små söta bord och stolar.
Oavsett vilket tar jag dem med mig.
Dylan, du måste packa ihop dina saker fort.
Polisen är därnere. Kommer du inte ut själv så kommer de hit upp.
- Vi kan inte följa med. - Det måste vi.
- Du vet inte vad som kommer hända. - Inget kommer hända.
- Han kommer att göra oss illa. - Jag tycker inte heller om det här.
Men det kommer jag inte tillåta. Jag kommer att ta hand om oss.
Packa nu dina saker, okej? Kom.
Nej!
Nej.
Fan också.
Det luktar gott.
Kom igen!
"Ring aldrig igen. Undertecknat, hennes jävla man. "
Räck mig potatismoset.
Tack, min son.
- Du har inte rört maten. - Jag är inte så hungrig.
Kom igen, kompis.
Jag har stora planer för oss imorgon. Du kommer behöva all den energin.
Ät!
Clint! Sluta! Nu!
Grabbar måste äta.
Förlåt. Okej?
Herr Collins, jag vet att det är sent men jag måste tala med...
Med mig eller min fru?
Det är inte så. Du förstår inte.
Nej, nej. Jag förstår.
När man fått smak för en sån kvinna, är det svårt att koppla bort henne.
Okej. Du är i fara.
- Är jag i fara? - Okej, hör nu på mig.
Är jag i fara?
- Jag försöker... - Är jag i fara?
Säg det igen!
Hör nu här... Om du försöker kontakta min fru igen-
- så kommer jag först ge henne en omgång.
Sen kommer jag och hittar dig och skjuter dig.
Är jag tillräckligt jävla tydlig?
Försvinn från min mark, medan jag går och knullar min fru.
Såja, sträck på dig.
Håll blicken på bollen, okej? Är du klar?
- Det är bra, gubben. - Kom igen.
De kommer gilla den här.
Beredd? Träffa nu bollen. Varför håller du händerna så?
"Det är Dylan. Hjälp oss. "
Jag gör den bästa hittills.
Zach?
Är det du? Zach!
Zach! Zach!
- Zach! - Zach! Zach!
Herregud.
Det är jag. Jag är här. Var bara stilla.
Jag hjälper dig ner.
Det är okej. Jag har dig.
- Räck mig din hand. Det är okej. - Dylan?
Var stilla.
- Är du okej? - Min lilla gubbe.
Avsluta det hela.
- Zach! Zach! - Kom!
- Det är lugnt. Skynda dig! - Jag lägger om det.
Herregud!
Vänta lite.
De är här nånstans, Zach. Hitta dem och gör klart din film.
Kom fram. Kom fram var ni än är.
Kom igen. In här.
Kom igen. Fort.
Härinne!
Spring, Courtney!
Hallå där!
- Nej. Nej! - Det är över, Zach.
Du gör ingen film åt dem.
Nej, nej, nej! Nej! Nej!
Nej!
Säg att det finns en kamera till. Säg att det finns en kamera till.
Nej.
- Han kommer bli arg. - Han kommer bli jättearg.
Det är slut. Vi kan aldrig komma tillbaka.
Nej! Jag är inte klar!
Det är för sent. Du skulle döda dem allihop.
Zach?
- Zach! - Nej! Han är borta!
Han är borta! Vi måste iväg.
Vi måste iväg!
Courtney, vi måste iväg. Vi måste iväg. Kom!
Nu! Kom!
Jag älskar dig, mamma.
Jag kommer strax.
- Det är barnen. - Han tar barnen.
Det är barnen. Han tar barnen.
Vicesheriff.